Сподіваюсь, ти застряг в багнюці.
Господи, хлопче, ти смердиш, як шоферюга!
- Гей. Чекайте, хлопці. Зачекайте. - Тихо!
- Тихіше. - Ні, ви жартуєте.
Ні, ні, я повинен... Я...
Я сьогодні з сім'єю.
Я з родиною.
Забудь про це.
Ні, вони... Ми не вийдемо.
Викреслюй нас із чергування. Я не хочу виходити.
У мене побачення. Обов'язково.
З моєю дружиною.
Дружиною.
З дружиною, бевзю.
Моєю дружиною!
Господи.
В Палісадс обвал.
Всю ніч ми повинні працювати
- Та припини. - Ні за що. Забудь про це.
Забудь про це.
Та годі тобі.
Гей, Чік, ні в якому разі ми не працюватимемо вночі.
Саме так.
Браво!
Хто останній, той дурень!
Тсс.
Ох, Тоні, не кричи на дітей. Я не хочу, щоб щось пішло не так.
Твоя мати жахливо нервує. Сідай у машину.
Не кричи на дітей. Будь ласка. Не кричи.
Прощаємося. Маріє, сідай у машину.
- Анжело, де твої черевики? Сідай у машину. Ну ж бо, Маріє.
Не можна їхати без черевиків. Ось.
Гей, Тоні, принеси ще один светр. Тепліший.
- Марія, у вас є піжами? - В мене є піжама.
Добре. Ох, Тоні, візьми велосипед Анджело в багажник, добре?
Я не думаю, що він почув.
Добре. Я візьму його. Я покладу. Нічого.
Давайте. Залазьте. Сідайте. Добре.
- Де мама? - Вмощуйся в кріслі.
- Де мама? - Вона пішла за велосипедом Анджело.
Ось. Кладемо в багажник.
Тримаєш? Добре. Вийшло? Все в порядку?
- Так. - Не прищеми пальці.
- Хочеш його закрити? - Колесо. Це колесо. Це...
- Обережно... - Ну, добре. Нічого страшного.
- Я за кермом. - Добре. Сідайте в машину, діти.
- Все в порядку. Слідкуйте за своїми пальцями. - Всім чао.
- Я не хочу їхати. - Залазь на заднє сидіння.
- Давай. Поцілуй мене. - Добре, мамо. Ми всі готові.
- Гаразд, гаразд. - До побачення, мамо.
Не висовуйте пальчики. До побачення. Сховайте ручки.
Почекай, мамо.
Мамо, послухай. Якщо щось станеться... Все що завгодно.
Я маю на увазі, будь що, я хочу, щоб ти зателефонувала мені.
Не має значення день це чи ніч. Ти розумієш?
- Так. Добре. - Ти чуєш, що я кажу, мам?
Так.
Тому що я не хочу, щоб щось трапилося.
Я не хочу, щоб ти хвилювалася через них і не дзвонила мені.
- Люба, я можу попіклуватися про них. - Я не хочу, щоб ти казала:
"О, Мейбл добре проводить час. Я не хочу турбувати її".
В той час як моя дитина лежатиме й стікатиме кров'ю.
- Гаразд. - Добре?
- Все буде добре. - От і добре. Рушайте. Їдьте.
Не відламай мені голову. Сядь. Усі назад. Назад.
Добре. Всі в порядку. Здаю назад. Заспокойтеся.
- Всі всілись? - Рушай.
Добре. Вивертай кермо. Порядок.
- Мам. - Добре.
Добре. Добре. Зачекайте хвилину.
Добре. Їдь. Добре. Добре. Ще.
Їдь. До побачення. Вперед.
- Вперед. - До побачення, мамцю.
Ось і все. Їдь.
Не повинна була дозволяти їм їхати. Я не знаю.
Я не повинна була дозволяти їм їхати.
Я не повинна була дозволяти їм їхати. Чорт.
Я не повинна була дозволяти їм їхати.
Привіт. Легше, тихіше.
Рухайтесь. Швидше.
Оу-о!
Віто, піди туди і починайте без мене. Я ще хочу поговорити з Едді.
Щось не так? Нік, тебе щось турбує?
О, так. Він щось задумав.
Чого ти не йдеш? Я хочу поговорити з ним.
- Добре. Раз тобі треба виговоритись... - Добре. Дякую.
- Ходімо. Порядок.
Я заклався їй своїм життям, що буду вдома сьогодні ввечері.
Я обіцяв їй влаштувати ніч кохання,
особливу ніч, незабутню.
Я гадки не мав, що ця чортівня скоїться.
Центральний водогін посеред ночі.
Закладаюсь, ти навіть не подзвонив їй.
Я не можу подзвонити їй. Як я їй подзвоню?
Вона навіть дітей відправила до своєї матері.
Вона полізе на стіну, битиме посуд, кричатиме.
Мейбл - делікатна, чутлива жінка.
Мейбл не божевільна. Вона незвичайна.
Вона не божевільна, тож не називай її так.
Ця жінка готує, шиє, стелить постіль, миється в ванній.
Якого дідька це для тебе божевілля?
Я не розумію, що вона робить. Я визнаю це.
Але мені здається, що я знаю. Вона зараз на мене гнівається.
Ну, дзвони їй.
Сам знаєш, з нею щось не так, Едді.
- Подзвони їй. - Вона не як звичайна людина.
Ця жінка, ти знаєш, вона може потрапити під машину,
спалити будинок.
Господи. Я не знаю, що вона може зробити.
Привіт, сонце.
Слухай, в мене тут виникли проблеми. Во... Прорвало магістральний водогін в центрі міста.
Все скасовується.
Ця штука лопнула, і вода заливає все навкруги.
Тож...
Я зараз тут. Лю тебе.
Це нормально, Нік. Будь ласка, повір мені. Все в порядку.
Ти в порядку?
Та.
Як тільки тут впораюсь, я зразу ж до тебе. Я не піду завтра на роботу, люба.
Я візьму вихідний на завтра, і ми проведемо день разом.
Цілісінький день. Добре, серденько?
Так.
Гаразд, кохана.
Ти моя дівчинка.
Гей, Нік! Ну ж бо, Нік! Досить там!..
Давай сюди. Вперед!
Іноді це виглядає таким чином, а іноді ні.
- Здоров. - Привіт.
Привіт.
Гей, ти знаєш, Нік продинамив мене сьогодні?
І це після того, як я відправила дітей з мамою і все інше.
Мене це має хвилювати?
Мене звати Гарсон Кросс.
- Так, я знаю. - Ти знала?
Я знаю, Гарсон. Маєш запальничку?
- Звичайно. - І випити?
Безумовно. Я щойно отримав платню. Кишені тріщать.
Що бажаєш?
Сігрем.
А що до сігрема?
Сім корон.
Сігрем і Сім корон і ще щось?
У пляшці.
Бармен, дай мені склянку з льодом.
- Ось, візьміть. Куди? - Став прямо сюди.
- Та, ух, візьму Сігрем Сім... - Сігрем Сім.
- ...і налийте леді випити. - Долити леді випивки.
- Скільки? - Продовжуй.
- Ще? - Продовжуй.
Порядок.
- За нас. - Будьмо.
Ах.
Тебе і справді мучить спрага.
# Шампанське не б'є мені в голову,
# Алкоголь більш не діє на мене взагалі,
# То скажи мені, чому насправді
# Я п'янію, коли поруч ти.
- Співай. - Я не вмію співати.
# Мене не турбує літак,
# Що летить так високо з якимись хлопцями в небі. #
Слухай. Чому б нам не піти в інше місце, де трохи спокійніше?
Я, ух...
Я б відвів тебе до себе але, ух, там не дуже охайно.
Можемо ми піти до тебе?
Ми можемо піти туди, де є свіже повітря і немає цього диму.
Чому б нам не піти до тебе?
- Хм? - Так. Так.
Пішли.
Просто встанемо і підемо.
- Бармен, скільки я вам винен? - $3.50.
Удачі.
Ти в нормі, дорогенька?
Тільки не блювони, будь ласка.
Спирайся на мене.
Можеш відкрити очі? У тебе є. Подивись.
- Це твій будинок, вірно? - Му-гу.
Що...
Ей, перестань.
Слухай, чоловіче. Припини це.
Гей, не хочу! Пусти... Облиш мене...
Кинь.
Пусти мене.
Від... пусти...
Дивина. Кумедно вийшло.
Нік!
Ні, ох, Гарсон. Гарсон Кросс.
Я той, хто привіз тебе додому минулої ночі.
Тобі не варто вставати. Зараз ще дуже рано.
Я не хотів турбувати тебе.
Я люблю вставати рано вранці, йти і розмовляти з собою.
Ти там?
Хто... Хто такий Нік?
Ти не ж не заміжня, чи як?
Я мушу йти за хвилину.
Слухай, якщо цей Нік - твій чоловік,
і ти вважаєш мене певною загрозою для вас,
або якщо ти намагаєшся покарати його мною чи мене ним, забудь про це!
Я не знайомий з ним.
І не звинувачуй себе через мене, якщо ти це робиш.
Ти в душі?
Гаразд, мийся, від нього тобі має стати краще.
Принаймні я сподіваюся, що з тобою все гаразд.
У чому ж справа?
Я не в настрої для ігор, Нік.
Нік Лонгґеті. Мейбл Лонгґеті.
Хочеш чашку кави?
Я зроблю собі філіжанку кави.
Я просто не розумію жінок.
Це моя провина.
Двічі був жонатий.
Я просто не здатен утримати жінку.
Мама?
Добре, що ти думаєш про нього?
Тобто я знаю, ви з ним різні. Він не твій син, але...
Мамо!
Діти?
Діти! Діти, де ви?
Нік! Нік, де мої діти?
- Вилазь. - Ей. Ніби похолодало.
Ходім.
- Нікого немає вдома, га? - Вона вдома.
Так.
Мейбл?
- Будьте як вдома. - Нік, можна склянку води?
Так. Едді, допоможи, розташовуйтесь зручніше.
Шукайте де впасти, хлопці. Попіклуйтесь про себе.
Мейбл.
- Ау, Нік, можна цю склянку? - Так.
Що сталося?
Ей.
Нічо.
- Хто з тобою? - Всі.
- Голодні? - Ні.
Оу, Нік, ви мали б зголодніти.
Ммм-хм.
О, я, у...
щось зварганю.
Я швиденько приготую.
Зараз.
Я швидко.
Гей. Куди ти дівся.
Все пучком, Нік?
Що скажеш, начальник?
- Порядок? - Як Мейбл?
- Та. Добре. - Все у вас гаразд?
Добре. Ну ж бо, хлопці. Сідайте, розслабтесь.
Ніяких їхніх штучок з головними болями?
Ні. Не корчи розумника. Сядь. Нехай тебе це не хвилює.
Гайда, хлопці. Облаштовуйтесь як вдома.
Джиммі, проходь, будь ласка. У вітальню.
Гей, це Мейбл.
Йди сюди моя радість. Це...
Ви знаєте всі? Це Мейбл. Познайомтесь.
- Привіт, Мейбл. - Привіт.
Привіт.
Ви б не відмовились від спагеті?
- Спагеті? - Так, круто.
- Всі будуть спагеті, Нік? - Так. Так.
- Як ся маєш, Мейбл? - О.
- Кленсі, як ти? - Нормально.
- Як справи? О. - Як почуваєшся?
- Просто чудово. Добре. Відмінно - От і добре. Добре.
Благослови тебе Господь, люба.
Досить.
Кленсі, ходімо.
Здрастуй, Мейбл.
Здоров, Баумен. Як ти там?
Порядок. Я піду на кухню і приготую спагеті.
Давайте, хлопці. Проходьте в кімнату.
- Що це в біса з вами? - Ей!
Забирайся з кухні!
Подивись що... Дивись на своє взуття, Едді!
- Все в грязюці. - О, припини.
Подивись на свої ноги. Натупав мені.
Мандуй звідси. Гей, Едді, залиш мене. Давай.
Забиратися звідси, не заважай мені.
- Та страшне. - І прибери це, Едді!
Ти будеш спагеті?
- Спагеті знову? - Так.
- Тримай... Тримай. - В мене все.
- Підтримуй... - Нікі, візьмеш вина?
- Я готовий. - Що?
- Едді, ти взяв вино? - Будь ласка.
- Едді! - Гаряча штука.
Вино є. Все в порядку. Давайте.
- Соус готовий? - Так.
Ще мить. Тримайте... Потримай хвилину.
- У вас ложка є? - Ой, о, о, о.
- Ще. - Вперед.
Вам потрібна ложка? Ось.
Ще трішки. Все, так добре.
- Добре. Так. - Готово.
- Ходімо. Тягніть її. - Добре.
- Вам для вина, склянки. - Треба щось підкласти.
- Га? - Воно гаряче.
- Там є дошка. - Що?
Обережно, сходинка. Пече.
- Хей. - З дороги. Гаряче, обережно.
Сідайте. Хто як хоче.
- Куди-небудь? - Сідайте, хлопці. Ми готові.
- Я сяду тут. - Сюди, Біллі.
Стережись, гаряче.
- Джіно роздає. - Давай, Джіно.
- Так, Джіно! - Браво!
- Передай це. - Далі.
Порядок.
В кінець столу.
- Чия це ідея? - Це Нік нас покликав.
Хліб в кінці столу, роздайте.
- Мені соус. - Біллі, соус.
Я не хочу хліба. Не треба.
- Як тебе звати? - Пригощайтесь... Не стидайтесь.
- Тебе як звати? - Ти не пам'ятаєш мене?
Я був тут три тижні тому з Ніком.
Ми вечеряли.
- Хліба? - Вероніка - моя дружина.
Діти грали в дворі. Не пригадуєш?
Я пам'ятаю твою дружину. Я не пам'ятаю тебе.
Гей, Нік, думаю вона...
Кленсі?
- Хочеш пива? - Сядь.
- Хто хоче пива? Біллі? Мортон? - Ні. Ні, дякую.
- Альдо? Джеймс? - Ні, я п'ю вино.
Як соус?
- Тебе як звати? - Чудовий.
Грімальді. Віто Грімальді. Друг Ніка.
Дякую. Гей, передай соус. Чому ні?
Потрібно ще трохи соусу, хлопці.
Дай мені соус.
Я тут граюсь у наздоганялки.
Маю проблему.
Біллі.
Накручуй їх. На ложку.
Намотуй на ложку.
- Так? - Ні.
- Ой, чоловіче. Давайте. - О, ні.
- Господи Ісусе. - Це все на моїх туфлях.
- Заради Христа! - Тебе нікуди не можна брати.
Гидота.
- Тепер їж. Передай і їж. - Подивіться.
Тобі потрібна інша тарілка?
- Ця брудна. Ось. Дайте йому ще. - Будь ласка.
- Там. Це добре. Ось. Тут. - Є. Позбудься цього.
Позбудься того. Позбудься того.
- Передайте сюди сир. - Ось ще трохи, старий.
Уху!
- Так, на чому я зупинився? - Візьми трохи сиру.
- Сир. - Як тебе звати?
Мене? О, е, Мортон.
Джозеф.
- Сиру? - Я Мейбл.
- Як справи? - Добре. А у тебе?
Я візьму.
А, е... Навпроти тебе.
- Як тебе звати? - Джеймс Тернер.
- Я працюю з Ніком.
Я Мейбл Лонгетті. Я живу з Ніком.
Візьми.
А ти, гарненький?
Так. Ти.
Біллі. Біллі Тідроу.
- Біллі Тідроу. - Так.
- Біллі Тідроу. - Можна мені хліба?
- Тід роу. - Тід роу.
- Тідроу. - Тідроу. Так.
- Добре. Так. - А мене називають Могутньою Мишею.
- Міккі Маус.
Могутня Миша.
Біллі: Могутня Миша.
Піднімемо.
За всіх. Будь ласка. Боже, благослови.
Е, їжте багато, живіть довго.
- Гей.
За Мейбл.
Усі: За Мейбл!
Не хвилюйтеся.
Не спитаєш, де діти?
Вони у твоєї матері.
Скільки у вас дітей?
- Троє. - Троє.
Так, Нік?
- Наскільки я знаю.
- У мене семеро. - Семеро?
- Семеро. - Сім!
- Семеро дітей. - Так він сказав. Сім.
Гарненький, а у тебе скільки?
У мене? Та ціла зграя.
Порахуємо.
Роберт, Вільям.
Е, Мері.
- Е...
Ще Пі-Ві.
Одну забув.
Пі-Ві зараз 14.
Ще десь одна є.
- Е, є ще Джон.
Хороший ірландець-католик, еге ж?
Він хороший.
Знаєте, я помітив, що стало набагато більше дітей.
Ви помітили?
По всій вулиці. Скрізь.
Малеча, діти в колясках, ще в повзунках.
Що означає, коли народжується багато дітей? Це щось у повітрі?
- Це щось. - Гм?
Тобто вісім-дев'ять місяців тому не видно було й дитини.
Кілька років тому не було й дитини.
Раптом, я бачу багато дитячих колясок, багато малюків.
- Я думаю, це щось в повітрі. - Вибачте.
- Ні, Місяць. - Що?
Так. Пам'ятаєш, як двоє астронавтів літали на Місяць?
Вони прогулювались і грали у гольф. Гуляли гольф.
Ага, підняли пилюку.
- Радіоактивну, ух...
- Може, жінки унюхали шось...
Місяць.
О, Місяць.
Ні.
Слухай, про що я: ви можете за 8, 9 місяців не побачити жодного малюка.
- Минає парочка рочків. - Це займає якийсь час.
Ні, я не бачив малюків кілька років,
Раптом я бачу багато дитячих колясок, багато дітлахів.
Надцять з них, може, мої.
Ні, я вважаю, щось змінилось.
- Ну, це... - Ні, пригадай, дев'ять місяців тому...
- Сталось щось романтичне. - О, так.
Я не знаю.
Не зі мною.
Ні?
Думаю, щось в атмосфері.
О-хо-хо. - "В атмосфері".
І що це, якщо воно є.
Біллі, де є?
- Що скажеш, Біллі? - Їх і правда було менше.
Браво! Браво!
Браво, Віллі!
Біс!
- Браво! Браво!
Браво! Браво!
Слова, слова, слова.
- Гаразд, гаразд. Тепер ти заспівай, Біллі Тідроу.
Ні, я не вмію співати. Фальшиво співаю.
Ну, тоді виходь і танцюй. Танцювати може хто завгодно.
Ні, в цьому теж не шарю.
Мені подобається його обличчя. Я люблю це обличчя.
Нік, от це я називаю справді гарним обличчям.
- Досить. - Добре. Давайте. Потанцюємо.
- Ні, ні, ні. - Подивися на цей м'яз.
- Досить.. - Я ніколи не бачила таких м'язів.
- Певно, що йому нелегко знайти костюм. - Та чого ж.
Мейбл, повеселилася і годі. Досить.
Давайте. Давайте. Потанцюємо, Алдо.. Давай.
Добре. Всі стомилися. Досить.
Давайте. Хочеш потанцювати?
- Ні. - Е...
- Віто Грімальді. - Та вгамуйся нарешті!
Алло. Привіт, мамо.
Привіт, мамо!
Ні, ми нічого не робимо. Ми просто їмо.
Що сталося? Як ти почуваєшся?
Де? Живіт болить?
Що це означає? Ти викликала лікаря?
Послухай, мамо. Не будь впертою, виклич лікаря.
Це моя мати. У неї болить живіт.
Гм. H03-7399. То ти виклич лікаря.
Я не можу його викликати. Що я скажу?
Ти подзвони. Поясниш їм, що і як болить.
Ма', ти не їла нічого поганого?
Ти їла рибу?
Ти їла рибу в ресторані.
У якому ресторані?
Ти їла рибу у "Гамбургеровому раю". Навіщо ти це зробила, ма'?
Е, дякую за обід, Мейбл. Усе було дуже смачно.
Ти просто як дитина. Ти знаєш?
- Послухай, я зараз приїду... - Побачимось.
- Я приїду. Зараз буду. - Дякую за все.
Покликати Мейбл? Га?
- Добре. Зараз приїду. - Побачимось, Нік.
- Добре. Уже їду. - До зустрічі, Мейбл.
- Гей, послухай. - Побачимось, Нік.
- Коли твоя мати хворіє, хлопче... - Не переживай так.
...згадай, що ми всі не вічні.
Так.
- Добре. - Я намагалася бути хорошою.
Чокнута!
Мені подобаються твої друзі.
Я знаю.
Я привітна людина. Я...
Я знаю.
Я не одна з тих, які подобаються тобі, бо деруть весь час носа.
Зазнайки, задирають носи. Витають в повітрі.
О, ой, як жахливо приємно.
Ой. Ммм. Дякую вам. О.
Я знаю, як поводитись з цими хлопцями. Я хочу, щоб вони відчували себе...
Мені подобаються ті хлопці. Я люблю їх.
Я люблю кожного, кого ти приводиш в будинок, Нік.
Я це знаю.
Я хочу, щоб почувались комфортно.
Я хочу, щоб вони почувались... Не просто сиділи як вазон в горщику... Я хочу...
Про що ти в біса говориш? Ти не зробила нічого поганого.
- Все було як треба... - "Сядь, Мейбл!"
- "Сядь на місце!" - Біллі так на тебе дивився...
Він не знає, що ти не завдаси ніякої шкоди.
Він дивився на тебе соромлячись.
Цей хлопець. Він дивиться на тебе ось так.
Він не знав, що робити. Ця мавпа не знала, що робити.
Він вирішив, що ти щось хочеш.
Він не здогадується, що в тебе на думці.
Раптом ти чокнута.
Нікі.
Не чокнута.
Нікі.
Я зробила щось не так?
Що, Нікі?
Нікі, скажи. Просто...
Нікі, не бійся зачепити мої почуття.
Скажи мені, що ти хочеш від мене, як ти хочеш.
Я зможу бути такою.
Я можу бути якою завгодно. Ти скажи мені, Нікі.
Привіт, мам. Привіт, па.
Що ти тут робиш?
- Як ти зайшов сюди? - Заліз у вікно.
Марія і Анджело теж тут? Моя мама? Всі?
Гаразд, ваш батько намагається заснути. Йому потрібно...
Нехай, мені тільки підручники потрібно взяти, і я піду.
О.
- Вона схиблена. - Тоні, підійди сюди.
- У вас все гаразд? - Краще не буває. Заходь!
Зайди і закрий двері.
О, Нік. Ми розбудили тебе, пробач.
Мені дуже шкода.
Де Мейбл?
- У ванній. - Вона сердиться?
Ні, я думаю вона миється.
А-а.
Ми...
То... Ти, бачу, тяжко працював вночі.
- Ммм-хм. - Довелось залишитись в нічну зміну.
Ммм.
Ну, що тут скажеш. Піду зроблю тобі гарну чашку гарячої кави.
- Як тобі? - Ні, дякую.
- Я спробую заснути. - Здрастуй, ма.
Здоров. Привіт.
- Де діти? - Ух, нагорі.
Чому вони нагорі?
Ух, підручники. Ух, йому треба забрати...
Тоні забирає свої книжки.
Минула ніч не вдалася?
Ми завалили всю машину Бог зна чим.
Можете продовжити цю дискусію у вітальні?
Я намагаюсь виспатися.
Без образ, але мені справді дуже хочеться спати.
Вибач, любий.
Вгадай що, па.
Я тільки-но навчився свистіти назад і вперед, ось так.
І свистіти з двома пальцями в роті.
- І ще море інших способів. - Вітаю.
Ти схоплюєш все дуже швидко, Енжі.
Тато, ми будемо ввечері дивитися гру по ТБ?
Я не знаю, Тоні. Я дуже заморився.
- Я намагаюся відпочити. - То що ти скажеш, па?
- Про що? - Про мій свист? Ти так можеш?
Що тут в біса робиться? Діти мають бути в школі.
- Давай, Марія, вставай. Піднімайся. - Нічого страшного.
Давайте. На ноги. І йдіть. Гайда. Шуруйте.
Вперед. Марія. Підемо.
- Мам. - Не називай мене ма, Нік.
Мене звати Мейбл. Я не хочу щоб мене називали Ма.
- Усе одно ідіть сюди. - Ні... Вони повинні йти до школи.
Усе одно ідіть сюди.
- Гаразд, діти. Назад у ліжко.
Дітлахи, усі назад у ліжко.
Назад. Тепер усі разом.
Ідіть. Тепер усі разом.
Jingle Bells.
Погано свистите. Тільки повітря, повітря.
Бабусю, де ти?
- Щось сталося? - Бабусю, в ліжко.
- Ні, я зроблю каву. - В ліжко.
Ти сказав, що не хочеш, але я трохи зроблю.
Давайте. Усі в ліжко.
- Не думаю, що варто. - Та ну, бабусю. В ліжко.
- Усі в ліжко. - Я... Я тільки присяду, Нік.
- Ти з нами? - Ні.
Давайте. Ось і бабуся.
- Ось і бабуся. - Ось і бабуся.
- Привіт. - Добре.
Привіт, любий. Як ви всі?
Я рада тебе бачити.
Гарна сім'я, правда ж?
Ну, і що ви робили учора ввечері?
О, ми веселилися.
Ми пекли пиріг, а він їздив на велику, а...
У мене є чудова ідея.
Коли ви повернетеся зі школи, ми організуємо свято.
Ми говоритимемо про чудові речі,
і робитимемо дуже цікаві, важливі справи.
Після того, як повернетеся зі школи, добре?
- Але я не можу знайти моїх клятих книг. - Ну, е...
Я знайду їх, навіть якщо це забере все життя.
- Так. - Я буду в машині.
- Ма, ти відвезеш їх чи ні? - Звичайно.
Звичайно, я... Я зараз же їх і заберу.
- Добре. - Я встаю. Ходімо.
Так.
- Нік, вибач, що буджу. - Нічого, люба.
- Нічого страшного. - Та не кажи так.
- Ти намагався відпочити. - Не хвилюйся через це.
- Бувай, любий. - До зустрічі, люба.
- Тепер спи і відпочивай. - Так.
- Вона пізніше принесе тобі каву.
- Добре, люба. - Я більше так не робитиму.
Ми ідемо до школи, я заберу їх.
- Ми підемо, тому ви зможете відпочити. - Чудово. Прекрасно.
Порядок. Бувай.
Бабуся: Тоні, ходімо.
Добре, діти. Швиденько.
П'ять, чотири, три, два, один, нуль, старт!
Слухаю?
Алло.
Нік, це з міста. Хочуть тебе.
Скажи їм, що я не приїду.
Він каже, що не приїде.
Скажи їм, що я не Супермен!
Та за кого вони мене мають? За Супермена?
Він каже, що він не Супермен.
За кого ви його маєте? За Супермена?
- Що ти зробила? Повісила трубку?
Ох.
- Усе гаразд? - Так.
Після роботи я збираюся до матері. Мені треба.
Добре.
Усе буде гаразд?
Чому ти у мене весь час це питаєш?
Думаєш, зі мною щось не так чи що?
Що я чокнута чи що?
Боже, не можу дочекатися, коли діти прийдуть зі школи.
Ні з того ні з сього я раптом за ними скучила.
Не знаю чому.
Не підкажете, котра година? Бо я чекаю дітей зі школи
і не знаю коли шкільний...
Гей, ви. Гей, у вас є ж годинник.
Не підкажете, котра година?
Піду дістану ланцюжки на ваші черевики.
Велика справа.
Чорт, Луїз. Не підкажеш котра година? Бо я чекаю...
Гей, послухайте, пташечки. Я чекаю дітей зі школи.
Може, підкажете мені котра година? Га?
Що з вами? Що...
Язики проковтнули?
Великі...
Дітки, нарешті.
Ну ж бо, діти. Під'їжджайте, любі.
Давайте. Ну ж бо. Сюди.
До мене. Їдьте. Вжик!
Приїхали, виходь. Любі. Привіт, привіт, привіт.
- Як ти? Місіс Дженсен прийде з дітьми.
Думаю, буде весело.
Марія, привіт.
Дякую. Дякую вам.
Ох.
Вперед. Ву-Хуу!
Подивимось, хто переміг. Ти виграв, або ж переміг Анджело?
Ах ти! Хитрун.
Ох! Ах!
Вуу! Ву! Ох!
Ох, я сподіваюся, ви, діти, ніколи не повиростаєте. Ніколи.
Ви знаєте, я ніколи не робила нічого у моєму житті,
нічогісінького, крім того, як народила вас, діти.
Тебе, і тебе, і тебе.
Ох!
Ой, моя голова. Як болить голова.
- Дозволь розітру спину, мам. - Вух! Допоможи.
Ох, так. О, так. Відразу легше.
Чому мені так добре від ваших ручок? Ви знаєте?
Гей, послухайте, можна у вас запитати дещо про мене?
Га? Можна?
Коли ви бачите мене, ну, знаєте, чи відчуваєте ви: "О, я знаю її. Це мама"?
Чи ви колись думали... Тобто чи думали ви про мене як, е...
Як, е, про дурнувату чи підлу чи, е...
Ні, ти розумна, ти гарна...
А ще ти нервова.
О.
Дякую, сонечко. Дякую вам.
Даси мені руку, добре?
Гей, поглянь. Я навіть не знала, яка у тебе велика рука.
- Я граю в м'яч. - Подивися на ці лінії.
Подивився. Я і не думала, що у тебе є всі ці лінії.
І у тебе таке велике зап'ястя.
Боже. А покажи мені м'яз, добре?
Ай, ма', ради Бога.
Будь ласка. Ну ж бо. Пам'ятаєш, як ти колись робив?
Добре. Ось. Твердий м'яз.
Добре. А тепер дай мені помацати, добре?
- Це найкраще, що ти можеш? - Найкраще, мамо.
Бачиш, як добре?
Бачите, як добре, коли ми отак от базікаємо?
Бачите, як добре? Га? - Гей, он машина Дженсенів!
О, гей, тікаємо. В будинок. Ну ж бо. Усі в будинок. Бігом.
Ну ж бо. Ну ж бо, Маріє. Рухайся. Отак.
Добре, знімайте пальта.
Гаразд, пригніться. Ховайтесь.
Добре. Добре.
Вони наближаються.
Здоров! Здоров!
- Ух, я Ґарольд Дженсен. Мій син Джон... - Ага, заходьте.
Не стійте там.
У цьому домі раді гостям. Здрастуйте, здрастуйте.
- Моя дружина не змогла прийти. - О, так. Шкода.
Тоні, ти знаєш дітей. А це, е, містер Дженсен, так?
- Він говорить іспанською. - Bien, bien.
Гей. Гей. А як щодо цього? Хочете чаю?
Ні, дякую. Я тільки думав завезти дітей.
Ще треба дещо купити у магазині канцтоварів.
- Ах. Вам незручно, так? - Ну, ні.
Так. Просто трішки незручно.
Ну ж бо. Ходіть. Гей. Давайте.
Гей, гарний перстень.
Ходіть. Давайте. Посміхніться. Ходіть. Ну ж бо. Повеселимося.
Гей, ось так. Ходіть.
Давайте трохи повеселимося. Хочете пограти з дітьми?
Гаразд. Обережно, Анджело. Не впусти.
Добре. Ходімо.
Добре. Ось так, Тоні. Постав на стіл, любий.
- Ого! - А ви як думали, га? Га?
- Ого! - Так.
Гаразд, постав біля пуншу. Прямо на стіл. Добре?
- Добре. - Все. Обережно.
Отак. Отак.
Прекрасно. Отуди. Браво! Чудово.
Ви танцюєте?
Це погано, бо...
Гей, діти, час танцювати.
Бачите? Як тільки вони збираються разом, їх уже ніщо не цікавить.
З цим треба боротися.
Це треба долати, щоб зацікавити їх у чомусь.
У, е, мовах, співах, танцях.
- Навіть в анекдотах. Всяких розвагах. - Можна мені чаю?
Ой, облиште той чай. Що з вами?
Гей, ви чуєте?
Ви не вірите у чудеса? Це "Лебедине озеро".
Чудово. Це прекрасно!
Гей, діти. Діти. Дівчатка. Це "Лебедине озеро".
Пам'ятаєте помираючого лебедя?
Ходіть. Це... Іди і помри для містера Дженсена.
Ану, дітлахи. Співаємо хором. Давайте. Бери Тоні за руку.
Ось. Ну ж бо. Давайте.
Ну ж бо. Тоні. Давай.
Ми підемо отак, будемо для них хором. Добре?
Давайте.
Давайте. Ну ж бо. Помри для містера Дженсена.
Добре. Давай.
Давайте, дівчатка. Помираємо для містера Дженсена. Давайте.
Ну ж бо, Маріє. Ти ж знаєш помираючого лебедя. Давайте. Давайте.
Отак. Отак.
Браво! Браво! Браво!
Браво! Вперед! Вони щойно померли для вас. Давайте.
Так. Я теж тебе люблю. Не клади слухавку.
Я її покличу.
Мамо, тато дзвонить.
Ну, скажи йому, що наше свято в розпалі.
Добре. Я скажу йому, що ти не хочеш із ним розмовляти.
Ні. Не кажи йому цього. Я цього не казала. Одну хвилиночку.
Ось. Я відповім. Нічого. Я поговорю. Я поговорю.
Алло, Нік? Алло. Все виходить.
О. Вибач. Я захекалася.
Все виходить. Послухай, я чудова мати.
Я не тільки... Я не тільки люблю наших дітей,
Я люблю дітей Дженсенів. Я люблю містера Дженсена.
Вони всі чудові. Вони прекрасні.
Я більше ніколи не буду поганою. Ніколи.
Так, містер Дженсен. Він був такий набурмосений, коли прийшов,
але я його розвеселила.
Ну, знаєш, я його змусила танцювати і співати.
- Алло? Алло? Що сталося, мамо?
Кляті телефони!
Добре.
Добре, тепер у нас два варіанти.
Можемо, е, робити домашні завдання
або будемо робити костюми.
Ура!
Хочете робити костюми? Добре.
Гаразд. Маріє, ти займаєшся з дівчатками, ви накладаєте макіяж
ну, і робите ці божевільні костюми.
А ти, Тоні, е, перевдягаєшся в пірата
з латкою на оці і сережками й шрамами.
Ви знаєте про що я, правда? Згодні?
Нагадай, як тебе звати?
- Ґарольд. - Ґарольд.
Твоє перше ім'я?
Ґарольд.
Ґарольд? Ой, ти бідолаха.
Хіба можна когось так назвати, Ґарольд.
Гей, потанцюєш зі мною?
Хм?
Я хвилююсь за дітей, чи можна їх лишати тут з вами.
Які діти?
Про... Мої діти, залишаться тут.
І я резонно хвилююсь через вашу трохи дивну активність.
Ух, мене б здивувало, якби ви це усвідомлювали.
Хто це наробив? Куди ділись всі... Хто взяв одяг?
- Хто це зробив? - Я.
Хто взяв... Ти?
Чому ти це зробила?
Навіщо?
Чому? Ти не в себе вдома.
Давай. Піднімайся. Вставай.
Тепер одягнися! Не стій на місці! Одягайся!
Зніми це і одягнися. Ну ж бо.
Поклади на місце. Поскладай все зараз же.
Де твій братик Джон?
Джон.
Едріен, зніми цей одяг. Швидше. Ми їдемо додому.
Тато допоможе тобі вдягнутись.
- Джон, де твій одяг? - Внизу.
- Піди вниз і вдягнись. - Так, сер.
- Мені жахливо шкода. - Так.
Я дуже хотіла, щоб їм було добре.
Я бачу, ви старались.
Марія. Марія, куди ти, Марія?
- Марія. Повернись, Маріє. - Марія, повернись сюди. Іди сюди...
- Марія, повернись. - Будь ласка, Марія.
Чому ти зовсім без одягу, люба?
Хто взяв твій одяг? Ця дитина гола.
Заспокойся, мамо. Повернись сюди. Скажи, хто тебе роздягнув?
Скажи таткові. Хто зняв з тебе одяг? Га?
Хто зняв одяг? Будь ласка, скажи татові.
- Мама. - Хто? Матуся?
Матуся взяла твій одяг, люба?
Добре. Ходімо. Нам потрібно щось вдягнути.
Швидше.
Гаразд. Отак. Просто відпустіть. Пустіть!
Що тут відбувається, чорт забирай?
Що ви робите у моїй кімнаті?
- Я можу поговорити з вами хвилину? - Забирайся!
Нік!
Бачиш, що ти примушуєш мене робити? Га?
Розважаєтесь? Забирайся звідси.
Беріть своїх дітей і йдіть.
- Джон, де твоє взуття? - Нагорі.
Піднімись... Іди нагору, знайди його, взуйся.
Едріен, допоможи все зібрати.
Добре. Гаразд. Давай. Прибери.
Облиште. Просто підіть.
Ходім, солоденька. Ходімо. Давай.
Джон.
Що?
Джон. Ну, давай. Де твої черевики?
Я не можу знайти їх.
Де ти ходив?
Слухай, мене дістав ти, твої діти, твоя дружина і вся ваша сім'я!
Я чекаю свою дитину!
Ох! Припиніть!
Нікі! Нікі! Нікі!
- Мамо, заради Бога! - Ти вб'єш його! Стоп!
Забирайся звідси! Забирайся звідси!
- Геть! Я вб'ю тебе і твоїх дітей! - Джон, ходімо.
Зараз же забирайся, зачекаєш надворі!
Чорт забирай, що ти робиш?
Забирайся звідси! Що ти твориш? Вимітайся!
Це доктор Зепп?
Хто це? Кетрін, де доктор Зепп?
Добре, я зачекаю. Він не тут.
Ну, де він може бути, Кетрін?
Ні, ніхто не захворів. Мейбл божеволіє.
Де доктор Зепп?
- Я маю на увазі, як його знайти, Кетрін? - Він поїхав в справах.
- Ясно, чорт забирай, його немає! - Будь ласка, не розмовляй так зі мною.
Вибач, Кетрін. Ну, він може десь затриматися?
- Ні. - Тобто він буде через п'ять хвилин
чи через 10? Коли він буде?
Господи Ісусе!
Боже мій!
Не зважай. Не вставай. Не рухайся. Ти не рухайся.
Ма!
Ма! Ма!
Ні. Просто лишайся там, бо вб'ю!
Не треба мені твоя допомога! У мене є сигарети.
Мені не треба нічиєї допомоги.
Я сам.
Тебе заберуть на дурку.
Поїдеш в лікарню, поки тобі не стане краще.
Ти просто, ух...
Ти збентежився і виставив себе дурнем. От і все.
Я виставляю себе дурепою щодня. Я...
Я на тебе не серджуся.
Ну, вдарив ти мене. Ти ж так раніше ніколи не робив. Я...
Не треба про це думати, якщо від цього тобі...
Якщо від цього тобі погано.
Я...
Я завжди розуміла тебе, а ти завжди розумів мене,
і так було завжди, от і все.
"Поки смерть не розлучить нас", Ніку. Ти це сказав.
Пам'ятаєш? Він сказав: "Чи ти, Мейбл Мортенсен, береш його за чоловіка?"
"Так. Так", Нік.
Так.
Пам'ятаєш? Я сказала: "Усе вийде, бо я вже вагітна".
Не пускай сюди спогадів.
Пам'ятаєш, як ти сміявся?
- Не треба, Мейбл. - Нік. Ти сміявся.
- Не треба. - Хіба не пам'ятаєш?
І він божеволів від щастя.
Не роби цього.
Ну, не сумуй.
Я знаю, що ти мене любиш.
Гей.
У нас було досить часу, щоб це з'ясувати, правда ж?
Ми знаємо.
От бачиш, Ніку? Отак ми близькі.
І нас не розділять. Не розлучать.
Тому що
ми разом.
Я не знаю, хто ти.
Не кажи так, любий.
Я на тебе не серджуся. Я не гніваюся. Ніскілечки.
Мейбл, не треба.
Ти сидиш там і прикидаєшся...
Усе це не означає... І ти знаєш.
Ти знаєш.
Це ми.
Ти з ними, із тими.
Спокійно.
А ми повинні бути разом. Ми завжди були разом.
Заткнися!
Ти маленький, нікчемний,
кістлявий жучок!
Ніку. Що сталося?
Усе гаразд. Минулося.
Здрастуй, Мейбл.
О, Мейбл. Яка ти гарна.
- Здрастуй, Маргарет. - Здрастуй.
- Ти виглядаєш чудово. - Як справи?
Що сталося?
Нікому лікар не потрібен.
У мене була гикавка, але пройшла.
Що сталося?
Вона пила?
Звичайно.
Аякже. Я пила. Це випивка, так?
Звичайно.
- Мейбл, ти приймала таблетку?
Яку-небудь таблетку?
- Таблетку? - Ага.
Ах.
- А морфій - таблетка? - Угу.
Звичайно, я приймала таблетки. Я...
Я приймала вітаміни і, е, снодійні.
Внутрішнє, зовнішнє, втирання, примочки.
Що ти йому сказала, мамо? Що я п'ю?
Так. Ти п'єш.
Слухайте, Зепп. Я... Я розстроїлась трохи. Я...
Саме тому я діяла трохи нервово, думаю, я і виглядаю знервованою, але,
швидко заспокоюсь.
Ти заспокоюєшся.
Хоча відчуваю тривогу.
Не пускайте цю жінку в мій дім.
На сходах.
Вона чатує на сходах.
Де піднімаються мої діти в моєму будинку.
Ця. Це. Це. Це. Вона.
Мейбл, що тебе турбує?
Мене турбує?
Ну, ти сказала, що відчуваєш тривогу.
У вас з Ніком була сутичка?
Нік, я... Дуже схоже, що все відбувається за змовою.
Тобто ти дивишся на мене так спокійно і, е...
У нього щось у сумці.
Не хвилюйся через сумку.
Він закриє мене через щось у тій сумці.
- Не хвилюйся через цю сумку. - Я права?
- Не хвилюйся через цю сумку. - Так, Нік?
Так, Нік?
Мейбл, даси мені щось випити?
Ах!
- Ви... Ви хочете випити, Зепп? - Так.
- Будете мартіні, Зепп? - Так. Угу.
Хочете трішки повеселитися? Ви не проти випити?
- Ні, я не проти. - Ні!
Ви хочете випити, Зепп?
Добре.
Лід на кухні, а вермут...
Якраз за нею.
Водка. Там ліворуч.
Ви зробіть собі випити, Зепп, а я за ними нагляну.
Лікарю. Лікарю, ти не зробиш їй укол?
Ні! Ні!
Мейбл, ми намагаємося тобі допомогти.
Так оце ви намагаєтеся?
- Так. - Так оце ви намагаєтеся?
- От що вона хоче, Нік? - Ми намагаємося тобі допомогти.
Заспокойся.
З чого б це?
Немає...
Немає причин.
Чоловік приїхав нас провідати.
Ніхто не хворий.
Чого ти така невпевнена?
Га?
Усі тебе люблять.
Ти мене любиш, Нік?
Ця жінка, ця жінка повинна піти.
- Я люблю тебе. - Нік.
- Саме так. Я люблю тебе. - Подумай про дітей!
Ця жінка не може лишатися в цьому будинку!
Ти не можеш тут лишатися!
- Заради Бога... - Послухай. Лікарю.
- Лікарю! - Гей. Відпустіть мене.
- Мій син мені багато розказував. - Не чіпай мого халата.
Він розказує, що ти кажеш, всякі дрібниці...
- ...непевність.
- Мейбл. - Продовжуй. Продовжуй.
Скажи мені, що каже твій син. Продовжуй. Скажи мені, що він розповідає.
- Продовжуй. - Я тобі скажу, що він каже.
- Він каже, що ти йому нічого не даєш. - Гей.
- Ти порожня всередині. - Ма.
Твої діти голі! Вони голодні!
- Ма. - От що він каже!
Лікарю.
Минулої ночі ти привела чоловіка в дім!
Мій син - хороший хлопець, лікарю.
Він добрий! Він ніколи нічого не каже.
- Він нічого не каже! - Я ніколи цього не казав.
- Я не казав цього. - Маргарет. Маргарет.
Ця жінка божевільна. - Маргарет.
- Вона божевільна.
- Піднімися нагору. - Будь ласка, Маргарет.
- Іди нагору. - Послухай мене.
- Вона доросла людина. - Я не піду... Не піду нагору!
- Вона доросла людина. - Лікарю.
- Док, відведіть її нагору. - Вона доросла людина. Будь ласка.
Лікарю, вона божевільна!
Вона доросла, і я хочу поговорити з нею. Будь ласка.
У мене п'ять причин, Нік.
Я подумала, вони в мене є.
- Для нас. - Мейбл.
Один - любов.
Два -
дружба. А три -
наш затишок.
А чотири...
я добра мати, НІкі, і...
Мейбл, я люблю тебе.
Е...
Я належу тобі. Отак.
Ось мої п'ять причин. От що я...
У мене п'ять причин. Один.
П'ять... причин.
- Іди сюди. Послухай мене.
- Крихітко...
Ти ж знаєш, як я тебе люблю.
- Ти чудова мати.
Дихай глибоко. Дихай глибоко. Я люблю тебе.
Ти зробила мене щасливим. Дихай глибоко.
- І якщо я помилився, пробач мені. - Нік.
- Нік. Нік, мені треба... - Сядь!
Зараз як заїду!
- Мейбл.
- Крихітко.
Я люблю тебе.
Добре.
Я дам снодійне, щоб тебе заспокоїти.
- Будь ласка. - Розслабся.
- Мейбл, не буде боляче. - Док.
- Гей, док, Дракула, назад. - Мейбл.
- Повертайся у свою домовину. Повертайся. - Мейбл, це...
- Я ніколи не завдам тобі болю. - Назад. Назад!
- Дайте мені спокій. - Я не завдам тобі шкоди.
Боже, я частина цієї сім'ї.
Хіба ж я зашкоджу?
- Мейбл. - Назад.
Мейбл...
Ти заснеш, це снодійне.
- Воно тебе трохи вгамує. - Я спокійна.
Ти хворий!
Ти хворий. Тобі треба відпочити. У тебе страшні очі.
- Я люблю тебе. Мейбл... - Ляж. Ляж тут.
Ти страшний! Ти хворий! Викличте йому лікаря!
Він дуже хворий! Заберіть його!
- Заберіть його! Заберіть його! - Мейбл.
Мейбл, у тебе буде нервовий зрив.
Ні! Заберіть його від...
- Ти повинна лягти в лікарню. - Лікарню!
Не треба, золотце! Припини!
Нік! Нік! Не пускай його! Будь ласка!
Я обіцяю. Я нічого не хочу. Просто дайте мені лишитися в своєму домі, будь ласка.
Нікі, я обіцяю. Я нічого не хочу.
Я буду... Я в усьому догоджатиму.
Будь ласка. Будь ласка, Нік. Будь ласка.
- Добре. - Добре.
- А як же мої діти?
- Як же діти? - Я люблю тебе.
- Вони зможуть поїхати зі мною? - Я люблю тебе.
Будь ласка, не кажіть "ні", док, будь ласка.
Послухайте, їм потрібна допомога. Вони... Їм потрібна турбота.
- Діти. - Добре, люба.
- Пустіть їх зі мною, тому що... - Послухай мене.
- Ні. їх треба захищати. - Послухай мене.
- Я хочу захищати своїх дітей. - Я люблю тебе.
Вони схильні до божевілля.
- Спробуй, сонце. Припини. - Божевілля, вдень і вночі.
- Припини говорити. - Зранку вставати.
Лягати в ліжко. Засинати. Це божевілля, правда ж?
Ні. Ні. Я заберу їх з собою.
Ні. Ні. Я заберу їх з собою, бо я буду їх захищати.
Ви мене розумієте? Вони мої, і я їх захищатиму!
- Я люблю тебе!
Я люблю тебе. Я заради тебе ляжу на рейки.
Якщо я припустився помилки, а так воно і є, то прости мені.
То й що? Яка різниця? Я люблю тебе.
- Тепер розслабся. Іди до мене. - Нік.
- Розслабся і йди до мене. - Нік.
- Геть звідси! - Геть звідси!
Я тебе вб'ю! Не чіпай мене.
Ти зі мною не справишся. Нікуди мене не забереш.
А ти! Ти хочеш дати йому мене забрати. Я вб'ю...
Так.
- Нік, тепер мені потрібна твоя допомога.
Не заходь сюди! Дай дітям спокій!
Будь ласка. Ти не можеш забрати... Не забирай дітей.
Я на тебе не серджуся. Будь ласка. Я розумію.
Будь ласка, пропустіть мене.
- Я знаю, але... - Дайте я це владнаю!
Мейбл, заспокойся. Спокійно, Мейбл. Мейбл.
Дайте я це владнаю. Мейбл, будь ласка.
- Дайте я це владнаю. - Я розумію тебе, Мейбл.
- Ні, ні. Не можна з дітьми. - Відпустіть мою маму.
- Нехай забирає. - Ні, ні, ні.
- Мейбл. Мейбл. - Мейбл, не треба.
Де мої діти?
О, Мейбл. О.
- Допоможіть! - Не чіпайте її! Вона хвора!
- Нікі, допоможи мені! Нікі! - Будь ласка.
Гаразд!
Гаразд! Досить!
Будь ласка. Будь ласка.
Ось. Ось. Будь ласка, Нік. Нік.
- Будь ласка, діти. Діти. - Мейбл.
- Мейбл, мені треба поговорити з тобою. - Будь ласка. Будь ласка.
- Будь ласка, відпусти дитину. - Будь ласка.
Мейбл.
Мейбл, подивися на мене.
У мене тут є папірець, в якому написано...
Гей, що скажеш, Нік?
Котра година?
- Я чув, в тебе якісь проблеми вдома. - Не займай.
Що? Щось сталось з дітьми чи що.
Я не хочу ні з ким обговорювати свої справи.
- Як скажеш, Нік. - Зрозуміло?
Ну так. Так. Але я не лише один.
Не обговорюйте мої справи!
Ну, добре. Добре. Вибач.
Що ти, дурандас, робиш?
Гей, Нік. Що там з тобою і Мейбл? Що сталося?
Гей, Нік. Що за історія?
Можу чимось тобі допомогти? Енжі і я можемо щось зробити для вас?
Я телефонував тобі додому минулого вечора. Тоні відповів на дзвінок.
Він казав тобі?
Він казав що, ух, Мейбл не вдома. Це правда?
Вона загубила гвинтик. Їй потрібно трошки часу, добре?
Це те, що ти хотів почути, дірка в дупі?
А, пішов ти на...
Я повинен знайти інший спосіб заробляти на життя.
- Ніхто нічого не каже про Мейбл. - Так.
Я скоро візьмуся до роботи.
Будь ласка, нічого не кажіть про Мейбл.
Рухайся.
Ти мовчазний сучий син.
Не треба мені твого лайна!
Як тільки я приїхав сюди, всі тільки і роблять, що базікають про Мейбл.
То не кажи, що ти не знаєш, якщо ти знаєш!
Я не кажу, що не знаю.
Ти, клятий мексиканський індіанець, не йди від мене!
Хочеш щось сказати мені, то кажи!
Але не йди від мене!
Гей, він зірвався!
Зупинимось біля школи, підберемо моїх дітей.
Думаю, я не знаю своїх дітей.
Я не буваю з ними.
Вони трохи шоковані зараз. Я хочу відвезти їх на пляж.
Ти хочеш, щоб я поїхав з вами, Нік?
Я поїду з тобою.
- Щиро дякую, міс... - Міс Ґінклі. Я директор школи.
Де Тоні? Інша леді забрала його.
- Місіс Флауерс. - Котра зараз година?
Котра година? Ця дама поспішала.
- Було 10:00, коли ми приїхали сюди. Нічого. Тут він.
Тоні.
- Щось сталось, па? - Тоні, сідай в кузов.
- Ви збираєтесь... - Візьми двох молодших... Так.
В кузов. Не дай їм випасти.
Це штанга безпеки. Тримайтесь за неї.
- І ніяких жартів. - Вони будуть тут завтра?
- Ага! - Ой.
Ось. Це має підійти тобі. Дивись чи твій розмір.
По-любому, я вдягну їх, Нік.
Швидше одягайтесь.
І обов'язково візьми сорочку і светр.
І пару взуття. Ніхто не повинен заробити пневмонію з батьком.
Діти!
Як це, па?
Привіт, тато.
Що за день, Нік. Я не був на пляжі без моєї дружини з 12 років.
А буквально жив у воді, коли був дитиною.
"Риба" мене називали.
Я був худий, уяви.
Губи завжди сині.
Тремтів. Я завжди заглядав на дівчат.
Мої діти, вони вже виросли.
Мій брат, Марко, закінчив коледж.
Комуніст. Міняє роботу за роботою.
Надто багато грандіозних ідей.
Читає занадто багато. Я кажу, нехай дівчата читають.
Вони люблять читати. Розумієш, що я маю на увазі?
- Давай насолоджуватись, добре? - Добре.
- Так. - Я хочу поговорити ще й зі своїми дітьми.
Поговорити з дітьми? Вони ніколи не слухають.
Чому вони повинні слухати? Я ніколи не слухав.
Ти слухав?
- Тобто насправді ти слухав? - Гаразд. Ось тут.
Давайте. Сюди. Тут і впадемо. Ну ж бо.
Ходімо. Давайте.
Давайте.
Гей, Нік. Я завжди дуже веселий, правда?
Але побачити, як Едді зірвався і переламав кістки...
- Повне лайно. Тобто таке падіння... - Досить. Припини ці розмови, добре?
Я маю на увазі, ми тут, щоб весело провести час. Ми будемо розважатись.
Ми прийшли пограти з дітьми. То давай грати з дітьми.
Інакше йдемо додому!
- Іди сюди. - Ти абсолютно правий, Нік.
Вибач. Твоя правда.
Давай. Хочеш грати?
Давайте. Ходімо. Ми підемо будувати замок.
- Так. - Як гадаєте? Тут?
Ось тут.
Маріє! Марія!
Маріє!
Нагортай. Греби. Рий глибше і матимеш...
Не переймайся.
- Ей, Нік. Хочеш пива? - Ні. Ніякого пива. Дякую.
Я поїду в кузові. Я поїду разом з дітьми.
Можна скуштувати, па?
Звичайно. Тримай.
Тільки трішки.
Досить, Тоні. Досить.
- Можна мені, па?
Гаразд. Раз сьорбнути. Не так як твій брат.
- Тату, а мені трошки?
Добре.
Тільки трішки. Не багато.
Бачиш, треба бути обережним під час розваг.
Щоб не напитись.
Але, знаєш, трохи пива, і зразу легше. Спиш як вбитий.
Тепер ти, Тоні.
- Не багато. - І мені трошки, па?
Досить.
Мені шкода, я мусив відправити твою матір. Пробач за все.
У-ху!
Гаразд. Тепер обережно.
Іди сюди. Гаразд. Отак.
Можеш іти?
Гаразд. Гаразд.
Забери це. Гаразд.
- Прибери. - Я покладу тут, Нік.
- Кладу сюди. - Речі заберу потім.
Добре. Досить.
Ану, дітлахи. Краще підемо в дім, а то порозбиваєте лоби.
Давайте. Давайте.
Ти ж будеш на роботі завтра, вийдеш, Нік?
Га? Так, вийду. Ходімо. Піднімайтесь. Давайте.
Гаразд. Повернись, синку.
На той бік.
Анджело, ти голодний?
Ти не хочеш їсти?
Я піду вниз. Прихоплю щось.
Ти не хочеш?
Ходімо.
Ти і я.
Ти хочеш спати.
Ти банан.
Гаразд.
Солодких снів, синку.
А як ти, Тоні? Ти голодний?
Може роздягнешся?
Що? Памороки?
Будеш спати, га?
Гаразд. Гаразд. Побачимось вранці.
Марія, ти голодна?
Що ж, слухай, я іду вниз,
і якщо ти захочеш скласти мені компанію, буду радий.
Ні?
Ляж на ліжко біля мене.
ШІСТЬ МІСЯЦІВ ПОТОМУ
Хей, Нік.
Швидше.
Роздягайтесь.
- Поїхали. Перевдягайся. - Гей.
- Гей! - Гей!
Не впади.
- Порядок. - Добре. Ходімо.
- Гей! - Гей!
Гаразд. Я йду. Не хочете до мене?
Побачимось завтра, Едді. Може все ж захочеш з нами?
- Місця всім вистачить. - А-а.
Гаразд.
Гаразд. Що це?
Ми слідом за вами.
Гаразд.
Ось що ми зробимо.
Маємо триматися за вантажівкою, Бетті.
Тепер рушай, Бетті. Так ви доїдете до дому.
- Добре. Ти там в порядку? - Так.
Як ви? Я не бачу, де ти.
О, Нік, я вмираю, хочу побачити Мейбл.
Ви побачите її. Не хвилюйтеся. Ви всі побачите її.
- Я не можу дочекатися. - Гаразд.
Рушай. Витягніть.
Гей!
Приїхали. Виходимо. Виходь. Вірно.
Багацько людей. Ходім, люба. Ходімо.
Ідіть туди.
Туди всі йдіть.
Ідіть в будинок. Йдіть. Як ви?
Привіт. Здоров.
Гаразд.
Ось і я. Нап'ємось!
- Дайте щось випити. - Точно. Давайте.
Як ви? Як справи? Де ти вештався?
Хтось щось розлив тут. Боже, мокре.
Всі тут.
- Привіт, Нік. Як ся маєш? - Де Мейбл?
- Привіт, Нік. - Нік.
Гей, Нік.
Гей.
Привіт, Нік. Нік.
Ей, Нік. Нік.
- Ах, ви... м... - Дружина Віктора.
О, так! Як ви?
Боже мій! Ти приголомшливо цілуєш.
- Дякую. Полухай, дорогенький. - Тут зібралось чимало людей.
Більше нічого пити. Ні вина, ні пива, ні коли... Нічого.
Так. Ну, вона має багато друзів.
Мейбл прийде додому, а тут таке...
думаю, їй захочеться дечого іншого.
- Добре. Я подбаю. - Добре, любий.
Слушна думка, Нік. Подумай.
Гей, Нікі, хлопче. Як ти, ти трохи збентежений?
Гей, ти натягнув костюм часів своєї конфірмації?
Вітаю, Нік.
- Хто всі ці люди... - Адольф, як ви?
- Добре. Добре. - Добре, що ви прийшли.
Нік.
Діно шукає тебе, каже, що він отримав повідомлення.
- Що за повідомлення? - Я не знаю.
- Що значить повідомлення? - Він просто сказав: це повідомлення.
Хороше повідомлення? Погане?
Де моя мати?
- Мама? - Йди-но сюди.
Іди сюди.
Що все це? Ти що? Ти зовсім втратив глузд?
Мама, ми розмовляли, ми домовились влаштувати вечірку, коли Мейбл повернеться додому, вірно?
Яку вечірку? Сімейну. Лише сім'я.
Що ж в біса це за свято? Немає Кока-Коли в домі.
- Ні вина, ні пива, нічого. - Про що ти торочиш, яка Кола?
- Кока-Кола. - Що тут відбувається?
Привіт, Адольф. Ти один з сім'ї.
Ненсі.
Привіт.
- Що ти робиш тут? - Ти телефонував мені.
Ти сказав мені приїхати. Пам'ятаєш?
Едді тут немає.
Ти ж знаєш Едді.
- А ти приїхала. - Так.
Я люблю Мейбл.
Я це знаю. Я люблю Мейбл.
Ти думаєш, це нормально? Всі ці люди тут?
- Так. - Тобі не здається, що це занадто?
Ти справді хочеш знати, що я думаю? Ти гівнюк.
Ти відправив її. Ти міг би забрати її.
Звичайно, занадто.
Гей, Нік. Можна тебе на хвилинку поговорити?
- Можна поговорити з тобою. - У чому справа?
- Слухай, я не думаю, що мені тра тут.
Ми не знайомі з Мейбл, і я не знаю,
занадто багато людей всередині, та ще й їх дружини.
Шо скажеш?
Ей.
Поверніться усі в будинок!
Не стійте на ганку!
Це має бути сюрприз! Хочете, щоб вас побачили?
Не можна стояти тут!
Гей, ти! Вперед! В будинок!
Негайно!
- Нік, твоя мама хоче поговорити. - Про що?
Нік, не треба, щоб ці люди лишалися тут. Нехай вони йдуть.
Гаразд. Ти скажи їм це.
- Нехай. Добре. - Я знаю, я зробив дурість!
Тепер не можу! Не можу сказати їм піти... Піти.
- Добре. - Ти це зроби. Давай.
- Добре. - Мамо, ти хочеш, щоб я це зробив?
- Я це зроблю. - Роби
Припини метушитися.
Усі, тихо. Будь ласка, затихніть.
- Будь ласка, люди. - Тихо!
- Мама має дещо сказати. - Гей. Замовкніть.
- Тсс. - Тихо! Люди, будь ласка.
Замовкніть!
Помовчте там, прошу.
Тепер ви знаєте, що Нікі усіх вас любить.
Я люблю вас усіх.
Дякую, що прийшли сюди такого дня,
коли Мейбл виписують із лікарні.
Я не хочу нікого образити, але дівчинка буде тут з хвилини на хвилину.
Вам слід піти додому. Негайно.
- Хвилиночку. Одну хвилиночку. - Будь ласка.
Одну хвилиночку. Я хочу подякувати усім, що прийшли.
Дуже дякую.
Я передам вітання Мейбл від кожного з вас.
Пробачте, що змусив усіх вас прийти сюди з цими костюмами-краватками...
Але мама має рацію. Забагато людей.
Гаразд.
До завтра.
Дуже дякую.
Бувайте. До зустрічі. Бувайте. Бувайте.
Піду до машини, добре?
Якщо не хочете іти, не йдіть. Але коли захочете, приходьте.
Так, я прийду.
Ходімо, вип'ємо. Давайте.
Ходімо, вип'ємо. До скорої зустрічі.
- Дуже дякую, Нік. - Добре, Нік.
- Бувайте, мамо. - Бувайте.
- Ти ідеш в машину? - Доброї ночі, НІк.
До зустрічі.
Бережи себе, Джіно.
- Бувайте. До зустрічі. - Добре.
До зустрічі. До зустрічі.
Гей, Нік. Гей, Нік.
Здрастуй, Мейбл. Як ти, люба? Бережи себе.
Будь-коли. Коли захочеш. Я по тебе заїду.
- Все буде чудово. - Побачимося, люба.
Привіт, Мейбл. Я знаю, що ти мене не знаєш,
але я знайома Ніка.
Віто. Ти знаєш Віто. Грімальді. Я Мері, його дружина.
І якщо ти... Якщо щось буде потрібно, дай мені знати.
Просто дай мені знати.
Як мокро.
О, Мейбл, люба. Чудово виглядаєш.
Бог тебе любить. Чудово виглядаєш. Я люблю тебе, сонце.
- Побачимось якось, добре? - Як ти?
Боже. Фух.
Мейбл. Ти добре виглядаєш.
Відпочила.
Я така рада бачити тебе, дорогенька.
О.
Ти голодна? З'їла б що-небудь?
- Ні. - Ні?
Ну, тоді привітайся з усіма.
- Бачила Ніка? - Тут є всі люди.
- Нік. - Я дуже радий бачити тебе, Мейбл.
Мабуть, було важко.
Мені дуже шкода, що ми мали зробити саме так.
- Я знаю. - Але я знаю, що ти знаєш,
що то було необхідно.
Тому я сподіваюся, що ми зможемо бути друзями знову.
Не згадуй минуле, док.
Здрастуй, Мейбл.
Це Тіна. Привіт, Мейбл. Ти чудово виглядаєш. Чудово.
Діти в порядку. Ніяких застуд, ні лихоманки.
Здрастуй, Мейбл.
Мама теж добре, і Нікі не хворів.
Чудово виглядаєш. Просто чудово.
І ми раді бачити тебе знову,
і давайте трохи скоротимо наші вітальні промови,
бо я дуже, дуже голодний, і ти, мабуть, теж.
Гаразд, Адольф. Ми всі будемо їсти.
Ти виглядаєш чудово. Справді добре виглядаєш.
Як тобі це вдається? Я мама Мейбл.
Чудово виглядаєш. Боже, ти сексуально виглядаєш.
- А це її батько Джордж. - Адольф: Вона виглядає прекрасно.
- Вона чудово виглядає. - О.
Дуже, дуже добре.
Сходимо колись пообідаємо чи в кіно, га?
Сходимо, так? Добре?
Можна випити гарної гарячої кави.
І я впевнений, що ти як я...
- Гаразд? - ...людина... яка читає,
тобто голодна.
Можна знайти чашку кави.
Звичайно ж, ти зголодніла. Ми щось приготуємо.
Дуже дякую.
Я думаю, що для молодих людей їжа
зараз не настільки важлива.
- Я можу побачити дітей? - Щось поклювали і достатньо.
Давай пізніше?
Якщо зараз ти підеш до них, вони почнуть плакати,
і ти почнеш плакати, і з усіх почнуть перти емоції.
- Я думаю так краще. Солоденька. - Я хочу бачити дітей зараз.
- Так. Ти можеш піти до них. - Де вони?
Вони там. Перед тобою, дорогенька. Ходи.
Божечку, чому б їй не побачити дітей?
Думаєш, вона добре виглядає?
Привіт, мамочко.
- Привіт, мамо. - Привіт, мама.
Привіт, ма.
- Привіт, мамо. - Привіт, ма.
Я тебе люблю, мам.
- Я люблю тебе, мамо. - Добре. Досить.
Пробачте.
- Все добре, мамо?
Так.
Це тривало так довго.
Ох, привіт, бананчик.
Привіт, мій маленький бананчик. Як ти?
Я скучала за тобою. Де Марія?
Марія, підходь сюди.
Ти хочеш, щоб я підійшла до вас?
- Якщо хочеш. - Ти хочеш?
Якщо ти хочеш.
Гаразд. Я тут.
Тобі краще, ма?
Більше не болить?
Тобто більше немає головного болю?
Ні. Я просто дуже стараюся не хвилюватися.
Добре.
Ніяких емоцій тепер. Я маю бути спокійною.
Я дійсно скучив...
- Не треба зараз. - Ти втомилася чи що?
Ти чудово виглядаєш, мам. Як ти?
Дай я поцілую твої руки.
Як ти... Ти скучала за нами?
- О, док. - О. Ні, це...
- Ой, Бо', мені дуже прикро. - Я сама винна.
Ні, я посунув стілець, думав, ти бачила.
Послухай, люба.
Усім дуже приємно тут бути, але мені здається, треба лишити вас на самоті,
щоб ти розслабилася.
Ти лишаєшся на вечерю.
Я б лишився на обід, але, е, це неймовірно.
Якщо у вас будуть спагеті, я не лишуся.
- Джордж. - Я не лишуся, бо я їх не можу їсти.
- Сідай! - Без образ.
Мені просто не подобаються спагеті.
- Я не любитель спагеті. - Сядь, Джордж!
- Не командуй мною! - Тату.
Гей.
Давай.
Я сяду біля тебе, тату.
Можеш сісти де завгодно, люба.
Я дуже рада бачити мою сім'ю.
Я гарно виглядаю, тату?
Сонце, ти виглядаєш прекрасно.
- Думаєш, зі мною буде все гаразд? - Усе буде добре.
Просто добре.
Мейбл, люба.
Чому б тобі не піти й не сісти з твоєю матір'ю?
Іди посидь біля мами, сонце.
Ходи сюди. Ми на хвилину.
Давай. Не хвилюйся. Усе гаразд.
Я з тобою.
- Ти все робиш правильно. - Я не знаю, що робити.
- Ти все робиш правильно. - Я не знаю, що ти хочеш.
Я просто хочу, щоб ти була собою. Це твій дім.
- Чорт із ними! Ну їх! - Я не знаю, що...
- Я не можу... - Чорт із ними!
- Просто будь собою. Будь собою. - Не можу.
Давай.
Будь щасливою. Давай.
Давай. Давай.
Давай.
Порядок. Молодчинка.
Поглянь.
Гей!
Ба! Ба! Ба! Отак, га?
Гаразд. Скажи мені "ба-ба".
Ба-ба.
Ще "ба-ба".
Ба-ба.
- Скажи голосніше "ба-ба". - Ба-ба.
Ні! Справжнє "ба-ба".
Ходімо.
Гаразд. Всі в їдальню. Ми організуємо свято.
Ну ж бо.
Давай. Ходімо. Давайте зробимо це. Вперед.
Розважайтесь.
Нехай тут стане трохи веселіше.
Тіна, ти з нами? Ми готові.
Проходьте, док. Давайте.
- Мамо, розваж людей розмовами. Будь активнішою. - Добре, гаразд.
- Привіт. Привіт, Зепп. - Привіт.
- Привіт, д-р Зепп! - Привіт, Тоні.
- Привіт. Привіт, Тоні. - Привіт!
- Привіт, Марія. - Привіт, Анджело.
Привіт, серденько.
Привіт, Марія.
Добре.
Привіт, люба.
- Я дістану, д-р Зепп. - Звичайно, душенька.
- Я... - Вона чудова помічниця.
- Давай поставимо їх у вазу. - Так.
- Сюди. - Джордж. Тут стілець. Ось.
Маєте стілець? Хороша дівчинка.
Яка хороша дівчинка.
Всідайтесь.
- Ось ще стілець. - Адольф, ви тут сідайте.
Отак.
Дякую.
Тобі допомогти, Марія?
- Я тут. Ви сідайте сюди. - Зепп, ви сюди.
- Дякую вам. - Твоя сумочка.
Мейбл.
Дякую вам, Тоні.
- Добре. - Добре. Всі всілись.
Тіна, ми готові. Перестань вдавати чужинку. Гаразд.
То як там було? Страшно?
Добре? Погано? Як?
Всі тут.
Ніби вечірка.
Ти б бачила раніше. Тут було чоловік 60.
Потім всі вирішили, що це погана ідея... стільки народу...
- Саме так. - ... але я думав, що це добре.
Бо, на мою думку, багато друзів - це чудово.
І в добрі часи це добре.
- Вірно, Зепп? - Вірно.
- Вірно, Адольф? - Абсолютно.
Бачиш?
Тобто, ух, немає сенсу говорити про минуле.
Минуле до минулого. Це вмерло.
Забули про це.
- Добрі часи тепер.
Ось що у нас почалось.
Все буде краще, краще, і краще,
а потім стане ще краще, а потім ще краще.
Ура!
Тоні, ти бачив?
Ти бачив, твоя матір підморгнула мені.
- Можна мені чашку чаю? - Так, мила.
Тіна дещо готує на кухні, якщо захочеш...
Я відійду туди на хвилину.
Зепп, ух, ти вважаєш з нею все в порядку?
- Вона трохи не нормальна в... - Мамо.
Все добре.
Вони відпустили її, ви знаєте. Вони дали...
- Ма, але ти бачила, вона моргнула мені? - Так, я бачила.
- Але щось в її очах, знаєте. - Тіна!
- О, ні, ні. - Ти так розжиріла!
Боже мій, дівчино!
- Ти була 54 кіло, коли я поїхала. - Добре, мама. Достатньо.
Ти була... Що стало... Як тобі вдалося стільки наїсти?
Ох, Тіна, тобі вже пора йти до одного з місць, де відтинають зайве.
Подивіться на її сраку, буда! О Боже, Тіна!
Це фантастика! Це... Вони бачать...
Ви бачили Тінину сраку? Нік, оце срака - так с...
Я ніколи не бачила нічого... Ох...
Її срака, Нік. Відколи мене відвезли, вона велетенська.
Ти бачив її сраку? Ти бачив?
Ти можеш образити Тіну розмовами про її дупу.
Нічого. У мене правда великий зад.
Я хочу, в мене маленька.
Ну, ніщо не зрівняється з ними. Вони всі прекрасні. Великі і худі.
- Не хвилюйтеся через дупи. - Можна мені води?
Мейбл. Я маю велику дупу. Вона має велику дупу.
Матуся має велику... Ми всі маємо великі зади. То й що?
Ви чули? Чи не сука?
Тітка Бетті має невелику. Жінка: Так, мені б не завадила трохи більша дупа.
Я... Я хочу... Я хочу щоб ви всі пішли додому.
О, ми ж прийшли на вечірку. Ми б хотіли лишитися на вечірці.
- Нік і я хочемо лягати спати разом. - Ох, Мейбл.
- Мейбл, заспокойся. - Мейбл, дорогенька,
діти тут. Не кажи так.
- Заспокойся, Мейбл. - Дозвольте мені... Дозвольте мені почати все з початку.
- Привіт, тату. - Привіт, солоденька.
- Привіт, ух, мама. - Так краще. Так краще.
Привіт, люба. Тепер не бери близько до серця, не треба.
- Здрастуй, Тіна. - Здрастуй.
Привіт, мамо.
- Привіт. - Привіт, Мейбл.
- Як ваші справи, Адольф? - Добре. Чудесно.
- Привіт, доктор Зепп. - Привіт.
Здоров, Анджело.
- Привіт, бананчики. - Привіт.
Як, виходить? Добре.
Слухайте, я дійсно хочу, щоб ви поїхали по домах все ж,
тому що Нік і я хотіли б піти разом у ліжко.
Ви знаєте, ми не зможемо поговорити ні про щ,о поки ви лишаєтесь тут.
- Слідкуй за тим, що кажеш. - Джордж, я думаю, що ми повинні піти.
- Просто лишайся сидіти. Я кажу тобі сиди. Ще не час.
- Ох, кінський гній. - Пора йти, Джордж.
- Ще ні. - Не переживай так, Мейбл.
Давайте просто... Твій... Це ваш перший день,
і ти дозволяєш собі всяке, а ти знаєш, що це не дуже добре.
- Пустотлива матуся. - Рибна вечірка.
- "Рибна вечірка?" - Це смішно.
"Рибна вечірка". Це смішно, Мейбл.
- Пустотлива, капризна, неслухняна. - Пустотлива.
- Мейбл, всі ми тут твої друзі. - Я пожартувала.
- Це жар... Ох, Нік, це смішно. - Мейбл, розслабся і заспокойся.
Дозволь мені сказати. Та це нічого поганого або ще щось.
А, це жарт, ух, про переписувача,
який був, ух, на плато Озарк.
І він пішов до якоїсь маленької халупи, знаєте,
і він стукає у двері і...
Озарк? На Озарк?
- Так. Чи ще десь в горах. - Я знаю цей жарт.
- Свого роду глуха тундра. - Ми знаємо цей анекдот.
- Ми не знаємо. - Ну, я знаю.
Це смішно.
Він дуже смішний.
Занадто... Дуже захоплюючий. Аж занадто.
Тобі подобається, Нік?
Ох, ух...
- Усе гаразд. - Тоді, ух...
- Тримайся, Мейбл. - Мейбл, ну, припини.
...він сказав...
Розслабся. Заспокойся, Мейбл.
"Ви повинні платити. Ви мусите сплатити за оренду.
- "Ви мусите сплатити ренту сьогодні." Смішно.
- "Я не можу слатити за оренду. Не можу заплатити ренту.
"Я не можу заплатити ренту сьогодні".
"Ви повинні платити. Ви мусите сплатити за оренду.
- "Ви мусите сплатити ренту сьогодні".
- "Я не можу слатити. Не можу заплатити ренту.
"Я не можу заплатити ренту сьогодні".
- Я буду платити за оренду".
"Мій герой".
"Прокляття. Знову зірвався".
Цього достатньо. Більше не треба.
Більше жодних жартів. Досить. Гаразд. Сядь.
Сядь. Гаразд. Перестаньте балуватись.
Сідайте! Припиніть дуріти!
Негайно припиняємо жарти, і просто розмовляємо!
"Здоров, як ся маєш?" Розмовляємо.
Погода. Бесіда.
Спілкування. Слухай, що говорити про бесіди.
Він не знає, як притулити два слова докупи.
Розмовляємо. "Як справи?" Це спілкування.
- "Чим ви займались?" Анекдоти - це теж розмова.
"Кого ви бачили?" Це розмова.
Так. Ох, вона любить гарний одяг.
- Нормальна бесіда. - Що нормальна бесіда?
- Не встрягай! - Я не буду.
- Звичайне базікання. Розмова. Погода. - Дайте їй розповісти жарт. В неї гарно виходить.
- "Як ти?" "Де ти була?" - Дай їй закінчити історію.
"Привіт".
- "Яка спека". "Сьогодні холодно". - Ти не розумієш?
Я не знаю, як це робити.
У лікарні, вони приходять кожного ранку і дають тобі укол.
Будь ласка, Мейбл, не треба про таке говорити.
Потім медсестра веде тебе в туалет, і вони, ух...
Потім ти, ух, йдеш на, ух, трудову терапію, де вони вчать тебе іграм
і як плести всякі речі.
І, ух, вони роблять шокові процедури, які...
Ті, де йде електроенергія через твою голову і передбачається...
Будь собою.
Продовжуй.
Просто кажи.
Тато...
Ти станеш за мене?
Звичайно.
Ні, я не про це.
Сідай, тато.
Будь ласка, стань за мене.
Мейбл, я не, ух, знаю, що ти хочеш, щоб я зробив.
Солоденька, я... Я не розумію цю гру.
Ти можеш просто постояти за мене?
Не розчув, що вона говорить?
Невже ти не розумієш, що вона намагається тобі сказати?
- Сідай. - Ох, Джор...
- Сідай. Сядь. - Ох.
Я не можу.
- Будь ласка. - Будь ласка, Мейбл.
Будь ласка, мила.
- Мамо, зроби, щоб він пішов, будь ласка. - Будь ласка.
- Я не можу цього зробити. Я так втомилася. - Будь ласка, не плач.
Будь ласка. Я думаю, ми всі краще підемо по домах, га?
Мама, нехай він піде.
Так.
- Прощавайте, всі. - Будь ласка, всі.
Адольф.
- Дякую, що прийшов. - Дякую.
- Мамо, допоможи всім з пальто. - Добре.
Анжела, дуже тобі вдячний.
Давай.
- О, Мейбл, будь ласка, заспокойся. - Облиште мене!
Заради Бога, досить! Достатньо!
Мейбл, будь ласка.
Мейбл, вгамуйся на цьому дивані, або я тебе вгамую.
Залиш мою дочку, ти!
Було приємно бачити вас тут. Вибачте нам.
- Зепп, ми збираємося спати. - Добре.
Гаразд. Я хочу, щоб всі негайно пішли.
Ніяких довгих промов, ніяких прощань. До побачення.
Мама, де твій одяг? Візьми пальто. Проведи людей.
- Мейбл. - Дай їй спокій!
Забирайся.
Будь ласка, йдіть!
Бувай, Нік. Бувай.
Мама, в чому справа?
Мейбл.
Мейбл, іди на диван.
Гей.
Сядь на диван.
Ну ж бо.
Тато, припини. Тату!
Мамочко! Мамо!
Мамо!
Мамо! Мамочко! Мамо!
- Мам. - Мама, будь ласка.
- Мам. Що сталося, мамо? - Я не розумію.
- Мама? - Я не розумію.
Мам.
Я не розумію, мам. Я люблю тебе.
Мам?
- Мам? - В чім діло?
- Мамочко, що це значить? - Ти чуєш мене?
Мам?
- Припини це робити. - Ма?
Зупини це.
Якщо ти не злізеш з дивана, я зіб'ю тебе.
Хоч не хочу це робити.
- Ходім. Я хочу до мами! - Ви, діти, прямуєте в ліжко.
Анжело, облиш. Ти йдеш в ліжко.
- Я хочу мою матусю! - Я хочу маму!
Лишайтесь тут! Марія, іди сюди.
- Я хочу мою маму. - Мамуся! Мамочко!
Мамо! Мамочко!
Мамочко! Мамо!
Давай.
Я тебе вб'ю!
Я вб'ю тебе!
Я повбиваю цих сучих дітей!
Спокійно.
Я хочу, щоб ти взяв мене за руку.
- Іди сюди.
З вашою матусею все в порядку.
- Вона просто відпочине тут. - Так.
- З нею все буде добре. - Я просто відпочиваю.
Підійдіть. Ви можете бачити, що з нею все добре.
Я відпочину.
Ну ж бо.
Тоні. Давай!
- Тато, пусти мене! Пусти! - Діти ідуть до ліжка.
В ліжко.
- Зараз же зупинись тут! - Я хочу мою маму!
- Іди сюди. - Мамочко.
Мам.
Вони хочуть знати, чи ти в порядку.
Ох, звичайно. Я в порядку.
Вони, ух...
Вони хочуть, щоб ти повкладала їх спати.
Добре. Звичайно.
Гаразд.
Гаразд, серденько.
Мені шкода, я всіх налякала. Я просто...
Я була просто... втомилася, знаєте.
Як щодо допомоги цій старій леді піднятися по сходах, га?
Молодець.
Ти найкраща мама.
Мамочко, я тобі допоможу піднятися по сходах.
Я тобі допоможу.
Я люблю тебе, мам.
- Я люблю тебе, мама. - Я тобі допоможу піднятися по сходах.
Ти найкраща мама з усіх.
Я люблю тебе.
Знаєш, ти дуже схожа на свого батька?
Ти татова дівчинка.
Я люблю тебе.
- Привіт, янголятко. - Привіт, мам.
Не думаєш, що тобі треба виспатися?
Я хвилююсь за тебе.
О, любий, не потрібно хвилюватися за мене.
Я доросла.
Я відмінно.
Я щаслива. Справді.
Добре. Добре. Я теж тебе люблю.
Я вважаю так.
- Побачимось вранці, добре? - Добре.
Добре.
Привіт, бананчик.
- Привіт, бананчик. - Як ся, бананчик?
Як ти, бананчику?
- Я люблю тебе. - Я люблю тебе, бананчик.
Ти залишишся... Полеж зі мною?
Звичайно.
Там.
Спагеті.
Я люблю тебе.
Я тебе люблю, ма.
Я люблю тебе, спагеті.
- Гаразд, діти. Доброї ночі. - Доброї ночі.
Ми любимо вас. І ми дуже любимо одне одного, і вам немає чого хвилюватися.
Ми пройшли через ніч. Це була важка ніч.
Завтра буде краще.
Анджело.
- Доброї ночі, Тоні. - Доброї ночі.
Мамочко, будь ласка, не вимикай світло.
Добре, але не крутитися, не говорити.
Це ваш батько сказав, отже ви маєте слухатися.
Я запам'ятаю на майбутнє, як ви лупцювали мене на користь своєї матері.
- Знаєш, я дійсно навіжена. - О.
Ще розкажи мені про це.
Я навіть не знаю, як це все починається.
- Не хвилюйся через це. Дай мені подивитись руку.
Я думаю, що я була просто так втомлена, знаєш.
Ти мене любиш?
Я, ух...
Тепер ходімо прибирати лайно.
Треба прикупити хоч якоїсь їжі додому.
Давай просто залишимо його.
Добре.
переклад: Сяник і Орися aka antusyrzhuk
Більше на http://cinemasterpiece.wordpress.com